Din episoadele anterioare :
Va trebui să scotocesc prin asta toată noaptea ca să respect termenul.
Asta e viața unui procuror districtual adjunct vedetă, nu ?
- O putem lăsa pe altădată ? - Sigur.
- Ce naiba, omule ? - Ce spui să-ți cumpăr altul ?
Ai ceva pentru mine, polițistule ?
Tipul pe care l-ai lovit era Roy Booker. E fostul meu soț.
A fost o înscenare.
Roy face o scenă în biroul lui Chantal,
procurorul crede că e distrasă, și-i ia cazul.
Iar eu i-am făcut jocul.
Și apoi te-ai pensionat timpuriu susținând o dizabilitate, nu ?
Ai pretins că ți-ai rupt centura scapulară ?
- Și ? - Pretenția ta e falsă.
Vei sta departe de ea, pentru totdeauna.
- Salut ! Ce se întâmplă ? - Ai văzut ?
E cam greu de ratat. Cine erau indivizii ăia ?
Ăla înalt e delegatul sindicatului meu.
Cel care pare să facă diamante în colon e de la Afaceri Interne.
Aseară, mergeam spre casă, când un tip a oprit lângă mine la semafor,
și a început să claxoneze. Așa că, am coborât geamul.
El spune că i-am tăiat calea câteva străzi în urmă.
Ceea ce n-am făcut. Așa că, i-am spus că a găsit mașina greșită.
Semaforul s-a făcut verde. Am demarat.
Dimineață primesc un telefon de la Afaceri Interne.
Mi-au zis, "Vino aici la 8:00 și adu-ți reprezentantul sindical."
Tipul de aseară a sunat la 911, le-a dat numărul meu de înmatriculare.
A spus că atunci când am coborât geamul, am scos arma la el.
Poftim ?
Tipul e nebun. Evident.
Încearcă s-o spui Afacerilor Interne. E cuvântul meu contra cuvântului lui.
- Ce se întâmplă acum ? - N-au decis încă.
Mi-ar putea da o altă însărcinare până când se lămuresc.
Ceea ce e alt mod de a spune, "legat de un birou".
Dacă lucurile merg foarte prost, procurorul ar putea decide
să mă lovească cu acuzații penale.
Asta nu se va întâmpla. Oamenii te cunosc.
Oamenii de aici mă cunosc. Pentru brigada șobolanilor
sunt doar o altă oportunitate.
Ai spus că procurorul e posibil să te acuze. Chantal te-ar putea ajuta ?
O s-o sun. Dar trebuie să cred
că-i vor cere iubitei mele să nu se bage.
Indiferent ce se întâmplă, suntem aici pentru tine.
Anunță-ne dacă ai nevoie de ceva.
Salut !
Ești bine ?
Nu acum.
Vrei să-mi spui ce ...
Ce naiba tocmai s-a întâmplat ?
Magie.
Mulțumesc, Bethesda. Asta-i tot.
- Vrei și tu ? - Ai ceva mai mare ?
Rămâi ciudat, scumpule.
Te sun când mă întorc de la Roma.
În primul rând ...
Au ! Încetează !
Crezi că a fost amuzant ? Să mă faci să cred că-ți vei zbura capul ?
Trucul pe care tocmai l-ai văzut e cunoscut drept "prinde glonțul".
Mai exact, e principalul truc
al unui lăudat magician de stradă din New York numit Raz'r. Vino.
Ăsta e dintr-o reprezentație de acum câteva săptămâni.
Ridică pistolul. Țintește direct spre gura mea.
Eu voi ridica mâna asta, voi număra doi, mă mișc la 3.
Ești gata ? Unu, doi ...
Pare periculos, dar în realitate nu e mai periculos decât spălatul pe dinți.
Glonțul nu e pus deloc în camera armei, vezi ?
E palmat, iar apoi un tub gol e ascuns sub limba magicianului.
Glonțul orb e tras, capul se dă pe spate,
și apoi, voila, glonțul prins.
Asta-i grozav. Și de ce naiba o făceai ?
Încercam să estimez timpul minim în care glonțul lui Razr
a fost în gura lui ultima oară când a executat prinderea.
Speram că m-ar ajuta să determin înaintea legistului otrava folosită.
Ce otravă ? Despre ce vorbești ?
Razr, adică Claude Rysher, executa pe scenă trucul său preferat,
când brusc s-a făcut albastru și a murit.
S-a prăbușit în același moment când arma a tras,
lăsându-i pe mulți din public să creadă că a fost împușcat.
După cum poți vedea, nu este.
Legistul care a făcut autopsia a găsit glonțul înțepenit în gâtul lui.
A înregistrat moartea sa ca fiind accidentală, crezând că s-a înecat.
Mi-e greu să cred asta.
- De ce ? - Pentru scurt timp în Londra,
am fost asociatul carnal al unei magiciene pe nume Glorious Galinda.
Am învățat în mod repetat și spre marea mea satisfacție
că nu există mușchi mai folositor pentru un iluzionist abil
decât limba lui sau a ei.
Intră în joc în foarte multe trucuri și e folosită constant.
În cazul Galinei, era ca și cum avea o a 3a mână în gura ei ...
Am înțeles.
Deci, n-ai crezut că cineva talentat ca Razr s-ar fi înecat cu glonțul ascuns.
Am avut dreptate să fiu suspicios.
D-l Rysher a murit otrăvit cu organofosfați.
Toate indiciile sunt că glonțul a fost înmuiat în ele.
De-asta s-a albăstrit.
Trebuie să fi inhalat glonțul când se lupta să respire.
E prima oară în cariera mea când un glonț ia viața cuiva fără a fi tras.
ELEMENTARY Sezonul 05, Episodul 20 "Arta Prestidigitației și înșelării"
Asta e drăguț.
Trebuie să fi fost pentru unul dintre trucurile lui.
Sau nu.
Un lucru pe care practicanții magiei tind să-l aibă în comun
este fascinația pentru macabru. Reprezentări ale morții.
Dispozitive de tortură. Instrumente ale ocultismului.
Aceste lucruri își găsesc drum nu doar în actul magicianului,
ci și în viața lui sau a ei. Tu te uiți la Fecioara de Fier
și-ți spui, "Ce groaznic". D-l Rysher probabil s-a uitat la ea
și-a gândit, "Dacă aș putea găsi măcar și Scaunul lui Iuda" ...
E o piramidă de oțel așezată deasupra unui scaun.
Victima e dezbrăcată și apoi coborâtă cu un ham până când ...
Am înțeles.
Nu te uita la mine. Am fost la voi acasă.
Mă mir că voi nu aveți așa ceva.
Încuietoarea a fost meșterită destul de recent.
Probabil când ucigașul a intrat pentru a otrăvi glonțul d-lui Rysher.
Lucrătura e neglijentă. Aș putea spune cu certitudine
că persoana pe care o căutăm este stângace.
O să chem criminaliștii să caute amprente.
N-ar fi mai bine să lași armele de foc pe seama mea ?
Nu e reală. E de plastic.
Fii atent.
"Razr ... Încetează să mai furi trucurile altor oameni."
Altfel ... Anubis."
Ăsta trebuie să fie alt magician, nu ?
E Chantal.
Am rugat-o să-mi spună când individul
care a depus plângere împotriva ta va da declarație la procuratură.
A spus că tocmai a ajuns acolo.
Știi că niciunul dintre voi nu poate lua parte la întâlnirea aia, nu ?
Vreau doar să mă uit la el.
- Joan ... - Promit să mă port cu grijă.
Între timp, poate tu și Sherlock puteți afla cine e Anubis ?
Joan. Aici.
Bună ! L-am ratat ?
Nu durează mult să debitezi minciuni.
Ăla e tipul nostru. Titus Gorham. Cel din dreapta.
Îl recunosc pe polițistul cu care e. Afaceri Interne, nu ?
Da. Cred că dacă-ți plac povestea destul de mult,
te vor ajuta să-ți chemi un taxi.
Probabil le-a spus că se temea că Marcus o să apară aici.
Ai auzit ce-a spus când a dat declarația ?
Conform colegului meu,
d-l Gorham l-a ales pe Marcus dintre mai multe fotografii,
și i-a spus aceeași poveste pe care a spus-o Afacerilor Interne ...
că Marcus i-a tăiat calea, au început să se certe,
și Marcus și-a scos arma.
A dat multe detalii.
Dacă n-aș fi știut că minte, aș spune că ar fi
un martor dat naibii la proces.
Asta e tot ce-am putut găsi despre el.
Are cazierul curat, dar poate poți găsi ceva ce eu n-am găsit.
Mersi.
Da. Recunosc scrisoarea asta.
Pentru că eu am scris-o.
Nu sunt sigur că i-aș spune scrisoare.
Sau trimiți toate scrisorile tale în pistoale ?
D-șoară Newsome, după cum se poate să fi ghicit,
te-am putut identifica după numele tău de scenă, Anubis.
Și tu ești magician.
Chiar un magician furios, judecând după biletul ăla.
Eu și Claude am obișnuit să ne întâlnim.
Am fost împreună cam un an.
Eu mergeam la spectacolele lui, el la ale mele.
La câteva luni după ce ne-am despărțit,
am auzit că făcea multe dintre trucurile mele, inclusiv prinderea glonțului.
A durut.
Magicienii nu-și fac asta unii altora.
Așa că, i-ai trimis un avertisment.
N-a ascultat.
A prins gloanțe până la amarul final.
Asta e o nebunie. Am sunat la 911, să ajut, nu să fiu acuzată de crimă.
- 911 ? - Da.
Când am auzit că Claude s-a sufocat, nu mi-a venit să cred.
Mi-au făcut legătura cu un polițist și i-am spus
că Claude era un maestru al prinderii.
Chiar mai bun decât mine.
M-am gândit că cineva a umblat la glonțul lui.
L-a stropit cu Teflon să-l facă mai greu de manipulat
sau l-a otrăvit cumva.
Polițistul cu care am vorbit n-a spus nimănui că am sunat, nu-i așa ?
Dacă ai vorbit cu poliția, asta e prima oară când auzim despre asta.
Știam eu că nu m-a luat în serios.
Numele lui era Lassetter. E detectiv la secția 21.
Vorbiți cu el. Vă va spune că am sunat.
Dacă n-o face, poate o să omor pe cineva.
D-șoară Newsome ...
Toți au spus că ce s-a întâmplat a fost un accident.
Dacă eu eram responsabilă, de ce aș încerca să spun poliției contrariul ?
Dacă reușim să-ți confirmăm povestea
și dacă nu l-ai omorât pe Claude, cine crezi că a făcut-o ?
Lui Claude îl plăcea să joace.
Poker, mai ales.
Crezi că s-a îndatorat prea mult ?
A adunat o datorie pe care n-a putut s-o plătească ?
Nu. Contrariul.
Înainte să-mi fure toate trucurile, reprezentația lui era bazată pe cărți.
- Putea face orice cu ele. - Inclusiv să trișeze la poker.
Poate cineva s-a săturat să piardă în fața lui.
Povestea Angelei Newsome s-a confirmat.
A sunat la 911, și a fost tranferată la un detectiv Lassetter.
Nu dovedește că nu e ucigașa noastră ...
Dar scade șansele.
Îmi pare rău să aud de problemele tale cu Afacerile Interne.
Mersi.
Ai nevoie să o ajut pe Watson ?
Nu. Sunt destul de sigur că o omucidere
bate o plângere falsă către Afacerile Interne.
În varianta nefericită că te vei trezi consemnat la birou ...
Voi înțelege dacă vrei să vezi alți detectivi.
Acolo.
Nu va dura mult.
Arăți ca un om căruia i-ar prinde bine niște mobilă.
- Caut o masă, de fapt. - Am niște piese grozave chiar aici.
Ce vreau e în spate.
Hei.
- Nu poți fi aici. - Asta e amuzant.
- Nici asta nu poate fi aici. - Bine.
Pleacă acum sau chem poliția.
Ce noroc ai ! E un detectiv de la Crime Majore chiar afară.
L-ai putea invita înăuntru, dar apoi ar trebui să recunoști
că ai un cazinou ilegal.
- Am confirmarea din mai multe surse. - Ce dorești ?
Un bărbat pe nume Claude Rysher a fost unul dintre clienții regulați.
- Cunoscut și ca "Razr". - Da, îl cunosc. Și ?
Și e mort. Omorât, ca să fiu mai exact.
Explorez posibilitatea ca ucigașul să fie cineva înșelat la cărți.
Înșelat ? Nu, nici gând. Nu, am un joc curat aici.
Știu din experiența personală că oamenii ca tine
își verifică meticulos clienții,
deci, refuz să cred că nu știai că sala ți-era frecventată de un magician,
a cărui specialitate a fost manipularea cărților.
Claude m-a plătit să mă uit în altă parte când a jucat.
O să am nevoie de o listă cu numele tuturor clienților tăi regulați.
Nu, nu e nevoie. Nu-i înșela pe toți, doar pe un individ.
A fost ca și cum, nu știu, îl țintea.
Tipul a ajuns să-i datoreze lui Claude o avere.
Individul are un nume ?
- Bună. Unde e Sherlock ? - În sala de ședințe.
Claude Rysher, tipul jecmănit, a ajuns mai devreme.
Îi duceam puțină apă.
Înainte să intrăm, ar trebui să vorbim despre Titus Gorham.
L-am ratat la procuratură, așa că, m-am dus la locul lui de muncă.
Și ?
Chantal a spus că avea povestea memorată. Avea dreptate.
A avut răspunsuri pentru tot.
Și multe detalii. Prea multe, dacă mă întrebi pe mine.
Ce vrei să spui ?
Când l-am întrebat de arma ta, a spus că era un Glock 19 de 9 mm.
Asta nu e doar corect, e exact.
Amândoi știm că nu l-ai amenințat cu arma,
deci, cum de știa modelul și calibrul ?
A mai spus și că erai "în civil". Așa vorbesc polițiștii.
Ce vrei să spui ?
Spun că părea pregătit de un polițist despre ce să spună.
- Crezi că Afacerile Interne ... - Nu. Nu ei.
Fostul iubit al lui Chantal. Roy.
Uite, nu pot fi sigură,
dar uite ce-a încercat să-i facă acum câteva luni.
Chiar crezi că n-ar pune pe cineva să facă o plângere falsă împotriva ta ?
D-l Keating tocmai a primit veștile despre moartea lui Claude Rysher.
N-am făcut-o eu.
Se poate să fi menționat că e suspect.
Înțelegem că-i datorai mulți bani lui Claude.
Așa e, dar m-am lămurit cu el acum câteva săptămâni.
Eram chit.
Atunci, sunt sigură că nu te vei supăra să ne arăți datele tale financiare.
Poți identifica plata către el.
Aș face-o, dar nu l-am plătit numerar.
L-am plătit în informații.
A venit să mă vadă la birou. Aveam cam o 3me din ce-i datoram.
I-am spus că va primi restul până la sfârșitul lunii.
Dar el a spus că nu-i vrea.
N-a vrut nici măcar banii pe care-i aveam.
Atunci, ce-a vrut ?
Sunt bancher pentru clienții particulari la Sequoia Liberty.
Claude era interesat de o veche editură care făcuse afaceri cu noi,
Turnleaf Books.
A vrut să desigilez și să copiez toate registrele lor din 1963.
- De ce ? - N-a vrut să spună.
Am scos tot ce-am putut găsi din 1963 și am făcut copii.
Am trimis cutiile la apartamentul lui Claude, cel puțin o duzină.
Am fost acolo dimineață. N-am văzut nicio cutie.
Atunci trebuie să le fi mutat în altă parte.
Cred că mai repede au fost luate de persoana care l-a omorât.
Putem vorbi ?
Evident, îl crezi pe individ.
- De ce ? - În primul rând, e dreptaci.
Persoana care a meșterit încuietoarea lui Claude Rysher era stângaci.
Apropo de asta, acum cred că făptașul a intrat de două ori în casa lui Rysher.
O dată pentru a-i otrăvi glontele, iar a doua oară
după ce-a fost mort, ca să-l ușureze de dosarele bancare ale lui Turnleaf.
Dacă Keating spune adevărul, de ce i-ar păsa lui Rysher
de niște dosare bancare vechi de 54 de ani ?
Încerci să-ți dai seama de ce ai ierta o datorie din 6 cifre pentru ele.
Cred că răspunsul e destul de simplu.
A crezut că dosarele ascundeau un secret care merita 7 cifre.
Arta Prestidigitației și înșelăciunii.
E un manual pentru magicieni.
Verifică cine e editorul și anul apariției.
Farraday, 1963.
Editorul original a fost o altă companie pomenită de d-l Keating,
Turnleaf Books.
Iar cartea aia nu e deloc despre ce să facă un magician.
De fapt, e considerată de mulți biblia magicianului.
Par a fi mai mult trucuri cu cărți de joc.
Te așteptai la un capitol despre cum să tai o femeie în două ?
Cartea e destinată să te învețe arta fină a Prestidigitației.
Magia mâinilor.
Să-și faci publicul să se uite aici,
când trucul tău se întâmplă aici.
Ăla e cardul meu ?
N-am avut nici un ban pentru carte. În fine, cartea e o biblie,
și e foarte greu să găsești un magician care nu deține o copie.
Claude Rysher o avea pe a lui pe un raft din sufragerie.
Eu am răsfoit o copie când eram mai tânăr.
Ar fi trebuit să aibă un capitol folositor despre meșterit încuietori,
dar după cum s-a dovedit, eram la ani-lumină
de orice m-ar fi putut învăța cartea.
Vrei să-mi spui cum vechile dosare bancare ale lui Turnleaf
urmau să-i aducă milioane lui Claude Rysher sau nu ?
Cine a scris "Arta Prestidigitației și înșelăciunii" ?
- Walker Elmsley. - Walker Elmsley e un pseudonim.
Sunt multe teorii despre de ce a vrut autorul să-și țină identitatea secretă,
dar foarte probabil s-a temut de răzbunarea mafiei.
Sunt numeroase "clipiri" în carte care sugerează
că metodele manipulare a cărților din ea pot fi folosite
pentru înșelarea cazinourile.
Practicanții magiei sunt obsedați
de descoperirea adevăratei identități a autoarei,
dar nimeni nu e mai îndârjit ca un bărbat pe nume Quinn Malcolm.
- Acel Quinn Malcolm ? - Ai auzit de el ?
Avea apariții speciale la televizor când eram mică.
O dată a făcut să dispară vârful lui Empire State Building.
Cred că acum are un spectacol în fiecare seară în Atlantic City.
Am dat peste numele lui așa cum am dat peste "Prestidigitație și înșelăciune",
căutând pe Google "Turnleaf" și "1963".
Chiar aici. Mulțumesc.
Deci, mai multe de 4 decenii de magie
l-au făcut pe Quinn Malcolm bogat și excentric.
În 2007, a oferit 2 milioane de $
oricui ar rezolva cel mai persistent mister al magiei :
Cine a scris cartea sa preferată ?
Crezi că Claude Rysher
a crezut că răspunsul era în vechile dosare bancare ale Turnleaf ?
Dacă un rival a crezut asta,
e posibil ca el sau ea să-l fi omorât pentru a le procura.
Așa că, i-am scris Galindei.
După cum s-a dovedit, a fost în deschidere pentru d-l Malcolm
de câteva ori când a fost în turneu în Marea Britanie.
Mi-a dat datele lui de contact, și i-am lăsat un mesaj,
întrebându-l dacă e un căutător mai agresiv al premiului său.
- Și mi-a răspuns cu adresa asta. - Un aprozar ?
Cum spuneam, e un excentric.
O să-i dau mesaj, să-i spun că suntem aici.
"Din păcate, nu mă voi putea întâlni cu tine și cu partenera ta."
"Dar ar fi așa amabilă să-mi spună care e pepenele ei preferat ?"
- Evident, se joacă cu noi. - Cum spuneam, e excentric.
Excentric, știu, dar asta e o prostie.
Vrei să ...
Bine, galben. Spune-i că pepenele galben.
Pepene galben.
Vrea să alegi unul dintre cei expuși.
Ce naiba ?
Omul e bun.
Foarte bun.
De ce-ai făcut asta ?
Știi că trebuie să-l plătești, nu ?
Ce mi-ai recomanda aici ?
Nu dai greș niciodată cu un burger.
Nu pari surprins să mă vezi.
Tu ești în spatele mizeriei ăsteia cu Titus Gorham.
E un nume pe care ar trebui să-l știu ?
E tipul care a făcut o falsă plângere împotriva mea.
Spune el că mă cunoaște ?
Nu. Dar e doar o chestiune de timp înainte să găsesc legătura.
Păi, dacă spui tu ...
Ce faci, omule ?
- Îmi plătesc prânzul. - Nu. Vreau să spun cu Gorham.
Știi că știu că ți-ai simulat dizabilitatea cu departamentul.
Dacă le spun, îți taie pensia.
Roy.
Acum câteva săptămâni, m-am dus să văd un nou doctor.
A confirmat ce-a spus primul, centura mea scapulară nu e bine.
Am un RMN s-o dovedesc.
Deci, ai pus alt doctor să mintă pentru tine. Și ce dacă ?
Tipul ăsta nou, el e cel căruia departamentul i-ar cere
să mă examineze dacă încerci să te joci cu pensia mea.
Se pare că nu sunt primul fost polițist pe care-l vede cu ... condiția mea.
Adică nu ești primul polițist care a fost dispus să-l plătească mai mult.
Indiferent ce-ai crezut că ai despre mine,
te-a făcut să crezi că mă poți intimida ?
N-o faci.
Chiar mi-ați aflat numele de la Quinn Malcolm ?
Chiar am făcut-o.
Împreună cu toate e-mail-urile alea.
Sigur îți recunoști propria corespondență.
Da.
Doar că nu mi-a răspuns niciodată.
Nici măcar n-am fost sigură că ajung la el.
La început, tonul tău este foarte prietenos.
Îl ții la curent cu progresele căutării adevăratei Walker Elmsley.
Dar în ultimele 18 luni, ai devenit ceva mai obsedată.
Agresivă, chiar, legat de cele 2 milioane oferite de Malcolm.
El a devenit îngrijorat pentru starea ta de spirit.
Nu ești singurul concurent pentru care-și făcea griji,
dar ești singura pe care am găsit-o
în desfășurătoarele telefonice ale lui Claude Rysher.
L-ai sunat ...
în 5 ocazii diferite, luna trecută.
Suntem destul de siguri că urmărea același premiu ca tine,
iar ... acum e mort.
Înțeleg de ce ați vrea să vorbiți cu mine.
Am devenit obsedată să aflu cine a scris cu adevărat
"Prestidigitație și înșelăciune".
Dar n-am avut nimic de-a face cu ce i s-a întâmplat lui Claude.
Am părăsit concursul cu luni în urmă. A trebuit s-o fac.
Era decembrie.
Începusem să mă gândesc că cel mai bun mod
de a-l identifica pe adevăratul Elmsley era prin ilustratorul său,
cel care-i desenase toate diagramele.
Hal Posoyan ?
Nu eram prima care încerca să rezolve misterul astfel,
dar majoritatea oamenilor au urmat o pistă
care a dus la un anume "Harold" Posoyan,
un desenator care murise în războiul din Vietnam.
Dar nu și tu.
Mi-am dat seama că era
un "H. Posoyan" care trăia într-o comunitate de pensionari din Phoenix,
dar n-am putut convinge pe nimeni de acolo să-mi spună ceva despre el,
nici măcar de la ce venea "H".
Așa că, m-am dus în Phoenix.
L-am abordat în afara complexului său de apartamente
și am început să pun întrebări.
A încercat să plece, dar nu l-am lăsat.
L-am urmărit.
Și apoi ... a căzut.
Și-a fracturat ambele șolduri.
Am petrecut noaptea aia în închisoare,
și ... din cine știe ce motiv, acel nume
a continuat să-mi răsune în cap ... Hal Posoyan.
Hal Posoyan, Hal Posoyan.
Brusc, mi-a picat fisa.
E o anagramă. Rearanjezi literele, și obții ...
- "Also A Phony." ( Tot un Fals ) - Găsisem omul greșit.
Nu există nici un "Hal Posoyan". Numele e inventat.
Ceea ce înseamnă că identitatea persoanei
care a ilustrat "Prestidigitație și Înșelăciune"
e un mister la fel de mare ca Walker Elmsley.
L-am sunat pe Claude, dar doar pentru a-i spune că am terminat.
M-am oferit să-i vând cercetarea pe care o acumulasem.
Știam că îl vâna pe Elmsley, și ...
Aveam nevoie de bani.
A sfârșit scriindu-mi un cec de 2.000 de $.
Cereți uneia dintre băncile noastre să scoată o copie. Veți vedea.
A scris "Pensionare fericită" la secțiunea "notițe".
Alege o carte, orice carte.
Ce sunt toate astea ?
Astăzi mai devreme eu și căpitanul ne-am întâlnit
cu suspecta preferată al lui Quinn Malcolm.
După cum s-a dovedit, ne-a putut da un alibi pentru intervalul orar
în care glonțul lui Claude Rysher a fost otrăvit.
Așa că, normal, ai ieșit și ai cumpărat câteva mii de cărți de joc.
CCS lucrează în prezent la localizarea altor nume creștine
și a adreselor fizice a altor oameni care au corespondat
cu Malcolm, de-a lungul anilor.
Între timp, m-am gândit să încerc să rezolv eu
misterul celui care a scris
"Arta Prestidigitației și înșelăciunii".
Sunt partenera ta, deci, presupun
că vei împărți cu mine cele 2 milioane $.
Îi poți avea pe toți.
Important e să se termine competiția, pentru că o dată terminată ...
Ucigașul nu va mai avea motiv să rănească pe altcineva.
A încurcat oamenii doar 54 de ani.
- Cât de greu poate fi ? - Așa te vreau !
N-ai explicat ce e cu cărțile.
S-a sugerat în după-amiaza asta
că numele persoanei care a ilustrat cartea e tot fals.
M-am întrebat dacă o fi așa.
Dar o privire mai atentă la lucrătura lor manuală
a părut justificată.
În stânga, o ilustrație din "Prestidigitație și înșelăciune".
În dreapta, o carte de la Samuels & Fiii
din pachetul de joc Curtezana, din 1959.
Știi de ce regele de inimă roșie se numește "Regele sinucigaș" ?
Din cauza modului în care-și ține sabia.
Pare că-i va trece prin cap.
Da. Asta e adevărat la practic toate cărțile de joc tradiționale
produse în ultimii 200 de ani.
La fel de adevărat e că sabia e ținută în mâna stângă.
Dar uită-te la ilustrație.
- Sabia e în mâna lui dreaptă. - Da. Găsesc asta ciudat.
Am vrut să știu. E o particularitate a unei anumite cărți,
sau a fost ceva mai mult ?
Aia însemna identificarea cărții folosite de autor în 1963.
Am reușit să determin marca, Samuels & Fiii,
după tiparul de pe spate.
Determinarea pachetului ... asta a fost o altă poveste.
Deci, ai cumpărat o grămadă de pachete care au fost tipărite
înainte de 1963, și ai văzut că această carte era o Curtezană.
Am comparat cărțile din acel pachet cu alte ilustrații din carte,
și am găsit mai multe inversări de desen.
Regina se uită spre stânga când ar trebui să se uite spre dreapta.
Valetul își ține sceptru în mâna greșită.
Devotații "Prestidigitației și înșelăciunii"
au presupus mereu că ilustratorul a fost angajat
să deseneze mâinile autorului
în timp ce făcea trucurile, dar dacă așa a fost cazul,
de ce elementele din cărți ar fi inversate ?
N-ar fi, doar dacă
ilustratorul nu-și desena propriile mâini în oglindă.
Crezi că el și autorul au fost una și aceeași persoană.
Pare a fi o reușită,
dar nu ne apropie de numele bărbatului.
Ce e ?
Probabil nu e nimic, dar liniile de aici ... apar în fiecare desen.
Ar putea fi doar modul în care ilustratorul desenează mâinile.
Sau ?
Sunt cicatrici
de la operația de corectare a sindromului de tunel carpian.
Chestia e că tunelul carpian n-a fost corectabil chirurgical,
până la sfârșitul anilor 1950.
Dar dacă autorul a făcut procedura atunci,
a fost probabil parte a unui studiu medical, ceea ce-ar însemna ...
Că numele lui ar fi înregistrat undeva.
Găsești înregistrările studiului corect, îl găsești pe adevăratul Walker Elmsley.
Cred că ai avut dreptate.
Autorul "Prestidigitației și înșelăciunii" a participat
într-un studiu al operării tunelului carpian la sfârșitul anilor 1950.
- Bună dimineața și ție. - Erau 3 în acel moment ...
Unul în Houston, unul în Minneapolis,
și unul în New York.
Am început cu cel din New York, pentru că acolo a fost cartea publicată.
Bine.
Studiul a fost făcut la Stuyvesant Memorial.
Toată documentația a fost mutată într-un depozit în Queens, în 1984.
- O să mă îmbrac. - Nu-i nevoie. Uită-te în dosar.
Depozitul care adăpostea dosarele a fost distrus de un incendiu, acum 10 ani.
S-a confirmat că a fost incendiere, dar făptașul n-a fost prins.
În mod curios, a luat foc la mai puțin de o lună după ce
Quinn Malcolm a spus că ar plăti 2 milioane de $
pentru adevăratul nume al lui Walker Elmsley.
Și mai curios,
cel care a pus focul a meșterit lacătul de la depozit cu mâna stângă.
Exact ca persoana care a intrat în apartamentul lui Claude Rysher.
Ucigașul / incendiatorul nostru
nu e interesat în rezolvarea misterului
a cine a scris "Prestidigitația și înșelăciunea".
Din contră.
Vor să țină secret secretul autorului.
Detectivul Bell ? Ballard Clifton.
Aceștia sunt colegii mei ... Sherlock Holmes, Joan Watson.
Asistenta îmi spune că aveți întrebări despre o carte pe care am publicat-o,
"Arta Prestidigitației și înșelăciunii".
Așa e.
Mai exact, dacă asta v-a făcut pe unul din voi
să omorâți un magician de stradă pe nume Claude Rysher.
Nu, asta e o glumă.
D-le Clifton, ați condus divizia de cărți de specialitate de la Farraday, corect ?
"Prestidigitația și înșelăciunea" e una dintre cele mai vândute cărți.
Așa e.
Mulțumită faptului că autorul este necunoscut,
ați fost în poziția de invidiat de a nu plăti drepturi de autor.
Dar, după același principiu, dacă identitatea lui era descoperită,
agentul lui ar putea da în judecată Farraday Publishing
pentru plățile trecute și viitoare.
Avem motive să credem că
Claude Rysher a fost omorât pentru că se apropia
de aflarea adevăratului autor.
- Deci, credeți că cineva de aici ... - E ceva amuzant ?
Scuze.
Știu că cineva a fost omorât și nu vreau să fiu lipsit de respect,
dar nu datorăm nimănui vechi sau viitoare drepturi de autor.
Știm cine a scris "Arta Prestidigitației și înșelăciunii",
și i-am plătit drepturi de autor în tot acest timp.
Dacă spuneți că există moștenitori, aș vrea foarte mult să-i cunosc.
Tocmai ați făcut-o. Sunt nepotul autorului.
Numele bunicului meu a fost Albert Lange.
Ăsta e contractul original semnat cu Turnleaf Books în 1963.
Puteți vedea că scrie că ambele părți sunt de acord
cu publicarea cărții sale sub pseudonimul "Walker Elmsley".
Și, pentru a se asigura că nu există documente,
Turnleaf îi va trimite cecuri pentru o carte pe care n-a scris-o.
"Ghidul de teren de la Turnleaf către păsările de apă nord-americane".
Turnleaf s-a ținut de cuvânt față de bunicul meu.
Iar când Farraday a cumpărat Turnleaf, au făcut la fel.
La naiba, el e motivul pentru care am o slujbă aici.
Eu și familia mea am avut o relație cu compania asta de decenii.
De ce n-a vrut adevăratul său nume pe copertă ?
Sincer ?
S-a gândit că ar fi bine pentru vânzări.
Cartea asta e despre magie, iar magia e despre mister.
Cel puțin asta obișnuia să spună.
D-le Clifton, bunicul tău a avut sindromul tunelului carpian ?
Ai observat cicatricile ?
Cele de pe mâinile din carte ?
Asta a fost cea mai apropiată modalitate de a-și semna opera.
Dar oamenii niciodată n-au părut să vadă,
cred că sunt doar cute în palme.
Cine mai știe adevărul despre bunicul tău ?
Păi ... mama, sora mea,
câțiva de rang înalt de la Farraday. De ce ?
Ai spus că s-a gândit că misterul era bun pentru vânzări ?
Dacă asta e adevărat și azi ...
Stai, te întrebi dacă cineva ar omorî să rămână așa ?
Nu.
Nici gând.
Am făcut calculele, bine ?
Secretul a cine a scris cartea e bun pentru afaceri, categoric.
Dar cineva care îl rezolvă e la fel de bun.
Când Quinn Malcolm a oferit 2 milioane de $
pentru adevăratul nume al lui Walker Elmsley, vânzările au crescut.
Vor crește din nou când cineva cere premiul.
Mister păstrat,
mister rezolvat,
totul se balansează financiar.
Nu știu cine i-a făcut rău lui Claude Rysher.
dar n-a fost niciunul dintre noi.
Ați găsit ceva în cutia cu vechituri a lui Ballard Clifton ?
Doar multe dovezi că nu mințea.
A inclus chiar o poză din copilărie când juca "Go Fish" cu bunicul lui.
Nu prea pare corect. Un legendar rechin al cărților împotriva unui copil tont.
Amuzant e că Albert Lange nici n-a fost un magician profesionist.
A fost un artist care tipărea publicitate pentru o mică firmă.
- Magia era doar un hobby. - Pe de altă parte,
cred că am putea cere premiul lui Quinn Malcolm de 2 milioane.
De fapt, e chiar un obstacol.
Teoria noastră privind motivul a fost înțepată.
S-ar putea să am una nouă.
A venit raportul de la CCS privind laptopul lui Rysher.
Se pare că-și băga nasul pe Dark Web,
vânând ... fii atent ... suveniruri naziste.
Asta-i o prostie.
Dar i-ai văzut casa. Fleacuri din Al Treilea Reich s-ar potrivi la fix.
Da, dar el urmărea ceva anume.
O carte de anatomie scrisă de un doctor
care a fost într-un lagăr de concentrare.
Se pare că tot ce-a scris s-a bazat pe autopsiile oamenilor care au murit acolo.
Uau, brusc nu mai sunt așa sigură că-mi pasă cine l-a omorât pe Rysher.
Acum două săptămâni, cineva a listat o copie a cărții într-o licitație online.
Rysher a fost câștigătorul.
Crezi că poate a fost omorât de cineva pe care l-a depășit la licitație.
Hai să zicem că cred că oamenii care cumpără prostii naziste pe Internet
sunt capabili de tot felul de lucruri.
Nu șiu ce-ați auzit, dar nu m-am mai atins de un pasager
de când gunoiul ăla din ghetou mi-a ieșit în cale în octombrie.
D-le Frye ...
Judecătorul mi-a spus să-mi iau în serios eliberarea condiționată, și o fac.
E grozav, dar nu te-am chemat aici
să vorbim despre faptul că bați oameni în autobuzul tău.
Suntem aici să vorbim despre o crimă.
Acum câteva săptămâni ai fost implicat într-o licitație online.
Încercai să cumperi o carte de anatomie
care a fost publicată în Germania în Al Doilea Război Mondial.
Și ce dacă ? Am voie să fac asta.
Încă n-am interzis cărțile în țara asta, nu ?
Înțeleg că ironia acelei declarații se pierde cu tine, dar nu,
nu ne pasă că ai licitat pentru cartea aia.
Ne interesează că tipul care a câștigat licitația,
- Claude Rysher, a fost omorât. - Credeți că eu am făcut-o ?
Ai legături cu o listă lungă de organizații neo-naziste.
Propriul tău istoric de violență e destul de impresionant.
Atacul pasagerului menționat mai devreme
e doar cel mai recent atac de care suntem informați.
Tu și d-l Rysher v-ați luat unul de altul în timpul licitației.
Discuția a fost aprinsă.
I-ai spus că va regreta dacă nu se va retrage.
Da, am făcut-o. Dar e o mare gaură în teoria ta.
De ce aș omorî un tip
din cauza unei cărți când puteam merge să cumpăr altă copie ?
Deoarece cartea pe care ai vrut-o e rară, și, din motive evidente,
tipărirea a încetat după Al Doilea Război Mondial.
Da.
Dar "rar" nu înseamnă că există doar una în întreaga lume.
Când am pierdut prima licitație, am căutat și găsit alta.
Și am câștigat-o. Verificați-mi istoricul.
Și mai bine, vă pot aduce cartea pe care am cumpărat-o,
și o puteți vedea cu ochii voștri. N-am omorât pe nimeni.
Vrei din creveții mei Szechuan ?
Marcus.
Unde ți-e mintea ?
Scuze, eu ...
Voiam să aștept până după cină.
Ce este ?
Eu ...
Ieri m-am dus să-l văd pe Roy.
L-am privit în ochi.
L-am întrebat despre raportul întocmit împotriva mea.
El l-a pus la cale pe Gorham. Nu nicio îndoială.
- Toată chestia e o înscenare. - Doamne !
- Cum de-l cunoaște măcar pe tip ? - Nu știu.
Am verificat fiecare comandă la care a lucrat Roy,
fiecare loc unde a locuit Gorham ...
Doar că nu-mi dau seama cum sunt legați cei doi.
N-o pot dovedi.
Mie nu trebuie să-mi dovedești nimic. Știu de ce e în stare.
Știi, n-am vorbit niciodată despre el.
Ești un om atât de bun.
Îmi place să cred că ai gusturi bune în materie de bărbați.
Dar ...
fostul tău iubit e un gunoi.
Și pur și simplu nu înțeleg cum de-ați fost un cuplu.
N-a fost mereu așa.
Când ne-am cunoscut, eram o internă la procuratura districtuală.
Era simplu polițist. Niciunul dintre noi n-avea un ban pus deoparte.
Eu locuiam cu colege de apartament, plătind împrumuturile studențești.
El dormea pe podeaua surorii sale în Stuy Town.
Nu era un idiot furios pe vremea aia ?
Nu.
O vreme a fost bine.
Apoi n-a mai fost.
Carierele noastre au luat-o în direcții diferite.
Cariera mea a urcat vertiginos.
Roy a picat examenul pentru sergent.
A fost sărit la promovări.
Nu știu.
L-a acrit.
Într-un final, el ...
a început să-mi poarte pică.
Cum spuneam.
Un idiot furios.
Ai spus că a obișnuit să stea în Stuy Town ?
- Asta nu-i în dosarele lui. - Da.
A fost o subînchiriere ilegală.
N-a vrut să fie în dosarul lui, deci ...
Îți amintești clădirea ?
Aia e cartea de anatomie de la șoferul de autobuz ?
Se simte murdară doar ținând-o în mână.
Ăsta e felul tău de a-mi spune că vrei să mă uit la ea ?
Nu, m-am uitat la ea pentru amândoi.
Știind cum a fost făcută cartea,
experiența e dezgustătoare, așa cum ți-ai imagina.
Și totuși, a ieșit un lucru bun din studierea ei.
M-am holbat în abis, Watson,
iar abisul mi-a spus cine l-a omorât pe Claude Rysher.
Sigur. Te sun eu.
Detectiv Bell.
Asistenta mea nu mi-a spus că erați aici.
Da, i-am spus să n-o facă.
Nu știi niciodată cum reacționează un ucigaș când aude
că un cadru de poliție e aici să-l vadă.
Ai putea încerca să le otrăvești gloanțele, dar nu vreau să risc.
Am mai discutat asta.
Nimeni din compania asta n-avea motiv să omoare pe nimeni.
Mai ales eu.
Divizia ta de aici de la Farraday se numește "cărți de specialitate".
Ce părere ai despre asta ?
Am împrumutat-o de la un neonazist.
Nu e același lucru cu un nazist adevărat, dar ...
Cred că el și bunicul tău s-ar fi înțeles de minune.
Nu știu despre ce vorbești.
Vorbesc despre ilustrațiile de anatomie umană din cartea aia.
Când m-am forțat să o citesc azi-noapte,
mi-am dat seama imediat că erau opera lui Albert Lange.
Vezi, i-am examinat munca în "Prestidigitație și înșelăciune".
Similaritățile în stil au fost indubitabile.
După cum s-a dovedit, erau opera unui anume "A. Lange".
Nu știu ce să-ți spun.
Ăsta nu e bunicul meu.
Dar a fost neamț, nu-i așa ?
A emigrat aici la sfârșitul anilor '40 ?
A făcut-o, dar nu toți nemții sunt naziști.
Suntem destul de siguri că bunicul tău a fost.
Am contactat Secția de Anchete Speciale de la Justiție pentru a o confirma.
Dacă avem dreptate, trebuie să te gândești că va da o lovitură
vânzărilor celeilalte cărți ale sale.
Lăsând deoparte "Prestidigitație și înșelăciune",
ce vor crede oamenii despre tin și familia ta ?
Ce vor crede despre Farraday Publishing ?
Decenii întregi ați profitat cu toții de munca unui nazist.
De-asta l-ai omorât pe Claude Rysher, nu-i așa ?
Cumva, ți-ai dat seama cât de mult se apropia să-ți expună bunicul.
Poate te-a contactat, sau poate a revenit la tine
când își băga nasul în vechile dosare de la Turnleaf,
Așa că, i-ai intrat în apartament, și i-ai sabotat trucul preferat.
Apoi, după ce-a murit, te-ai întors și ai luat dosarele,
împreună cu toate cercetările strânse.
Inclusiv copia sa a ofensatoarei cărți de anatomie.
Poate puteți dovedi afirmațiile despre trecutul bunicului meu,
dar nici gând să dovediți că am omorât pe cineva.
De fapt, putem.
Pentru că după ce-ai furat cartea lui Claude Rysher,
pe care o obținuse printr-o licitație pe Dark Web,
ai fost destul de nesăbuit să te întorci și s-o vinzi.
E rară, la urma urmei,
și câteva mii de $ sunt câteva mii de $.
Devotamentul tău de a profita de faptele bunicului tău nazist
e destul de remarcabil.
Nu. Asta e o nebunie.
Tipul care ne-a împrumutat cartea, a spus că n-a fost așa greu
cum am crezut să găsească alte copii.
Când am verificat, am văzut că una tocmai se vânduse cu aceeași descriere
ca și cea cumpărată de d-l Rysher.
Cotorul era deteriorat în partea de jos
și avea o pată de apă pe copertă, așa că, am vizitat-o pe cumpărătoare.
Cartea asta ... cea pe care o are de la tine ...
are pe ea amprentele tale și ale lui Rysher.
Dacă poți explica asta fără a fi legat de omorârea lui,
ești un magician mai bun decât a fost bunicul tău.
Asta e o cameră de interogatoriu, nu-i așa ?
E doar un loc unde putem vorbi, d-le Gorham.
N-ai de ce să-ți faci griji de data asta.
Cum adică "de data asta" ?
Adică dacă nu vrei să te întorci aici
pentru o discuție mai oficială, stai jos și ascultă.
Când te-am întrebat zilele trecute dacă-l cunoști pe Roy Booker,
ai spus că nu.
Dar din 2006 până în 2009,
ați locuit în apartamente învecinate într-o clădire din Stuy Town.
Bine.
Tot nu știu cine e.
Nu ți-aș putea spune nici numele vecinului meu de acum.
În 2008,
poliția a venit în apartamentul tău pentru că o femeie făcea scandal.
A spus că ai refuzat s-o plătești pentru un masaj.
Când poliția i-a verificat numele, au văzut că avea cazier.
Erai pe cale să fi acuzat că ai tratat cu aroganță o prostituată,
dar vecinul de alături era polițist,
și a intervenit să te ajute să rezolvi problema, nu-i așa ?
Ăsta a fost Roy Booker, și mulțumită lui,
nimic din toate astea n-au fost înregistrate oficial.
Credem că nici soția ta n-a aflat despre asta.
Chestia e că am întrebat prin secția 15,
și a fost un polițist care și-a amintit incidentul.
Și din cum a povestit, tu și Booker erați prieteni la cataramă.
Ai simțit că-i erai dator lui Roy.
Când ți-a cerut să inventezi o poveste despre un detectiv
care te-a amenințat cu arma, ai făcut-o.
Cred că trebuie să vorbesc cu un avocat.
Asta e o opțiune. Sau ți-ai putea da seama
că-ți aruncăm un colac pe salvare.
Prinde-l.
Când va ieși la iveală legătura dintre tine și Roy,
vei fi acuzat de raportare falsă a unui incident.
Adevărul despre prostituată va deveni și el public.
Sau poți ieși în față la toate astea cât încă mai poți.
Retrage-ți povestea și dă-ne o nouă declarație.
Oricum ar fi, Roy va fi arestat pentru complicitate și instigare la infracțiune.
Deci, e alegerea ta dacă vrei sau nu să te duci la fund cu el.
S-a terminat ?
Roy a fost dus în fața instanței și eliberat, în aștepotarea procesului.
În ce te privește pe tine și Afacerile Interne, da, s-a terminat.
Îți sunt dator vândut.
Următorul meu apel urma să fie către Chantal,
doar dacă nu vrei să-i dai tu veștile bune.
De fapt, tocmai am ajuns la ea.
O să-i spun totul.
Bine. Ne vedem mâine.
Ne vedem atunci.
Chantal ?